Author: B. Sandor

5Móz 17,14-20
Igemagyarázat

Matthew Henry kommentárjából (1708)

Angolról fordította: Borzási Sándor, 2022. február 26. Lupény

Forrás: Matthew Henry's Commentary on the Whole Bible
https://biblehub.com/commentaries/mhcw/deuteronomy/17.htm

^14 Mikor bemégy arra a földre, a melyet az Úr, a te Istened ád néked, és bírod azt, és lakozol abban, és ezt mondod: Királyt teszek magam fölé, miképen egyéb népek, a melyek körültem vannak: ^15 Azt emeld magad fölé királyul, a kit az Úr, a te Istened választ. A te atyádfiai közül emelj magad fölé királyt; nem tehetsz magad fölé idegent, a ki nem atyádfia. ^16 Csak sok lovat ne tartson, és a népet vissza ne vigye Égyiptomba, hogy lovat sokasítson, mivelhogy az Úr megmondta néktek: Ne térjetek többé vissza azon az úton! ^17 Sok feleséget se tartson, hogy a szíve el ne hajoljon; se ezüstjét, se aranyát felettébb meg ne sokasítsa. ^18 És mikor az ő országának királyi székére ül, írja le magának könyvbe e törvénynek mását a Lévita-papokéból. ^19 És legyen az ő nála, és olvassa azt életének minden idejében, hogy tanulja félni az Urat, a te Istenedet, hogy megtartsa e törvénynek minden ígéjét, és e rendeléseket, hogy azokat cselekedje. ^20 Fel ne fuvalkodjék az ő szíve az ő atyjafiai ellen, se el ne hajoljon a parancsolattól jobbra vagy balra, hogy hosszú ideig éljen az ő országában ő és az ő fiai Izráelben. (5Móz 17,14-20)

Az alattvalókra vonatkozó törvények után megfelelően következnek a királyokkal kapcsolatos törvények. Mert az uralkodóknak is tudniuk kell, hogy Valaki felettük is uralkodik. 

I. Törvények adatnak itt a birodalom választóinak, milyen szabályok szerint kell, hogy végezzék választásukat, 14-15.v. 

1. Feltételezve van itt, hogy a nép idő múltával királyt fog kívánni, hogy királyi pompája és hatalma nemzetüket nagynak láttassa szomszédjaik között. Jövőbeli királyuk, nincs sem ígérve, mint áldás, sem parancsolva, mint kötelesség (hisz semmi sem lehetett jobb számukra az isteni uralomnál, mely alatt voltak), de meg lett engedve számukra, ha azt kívánják. Ha vigyázni fognak, hogy a kormányzás céljai teljesüljenek, és Isten törvényei megfelelően megtartassanak és érvényesüljenek, úgy nem kell mindenáron egy bizonyos kormányzási formához kössék magukat, hanem bevezethetik a királyságot. Bár valami helytelen dolog indíthatta őket a kívánkozásra: az, hogy olyanok legyenek, mint a többi népek (holott Isten számos módon megkülönböztette őket a népektől), mégis, Isten engedett nékik e dologban, mert saját céljait szándékozott általa szolgálni: éspedig, hogy a királyság államformája előképe legyen a Messiás királyságának.

2. Vezetést (utasításokat) ad nekik választásukban. Ha királyt akarnak maguk fölé emelni, aminthogy Isten előre látta, hogy szeretnének (noha csak 400 év múlva következett ez be), akkor így kell eljárniuk:

(1.) Istentől kell tanácsot kérniük, s azt kell királlyá emelniük, akik Isten választ. És mily nagy áldás volt számukra, hogy volt prófétai kijelentés, melyhez forduljanak ilyen fontos ügyben, és volt Istenük, aki válasszon számukra, aki tévedhetetlenül tudja, minden ember felől, hogy milyen és milyennél válik. 

A királyok Isten helytartói, s ezért helyénvaló volt, hogy Isten válassza meg őket: Isten maga volt sajátos módon Izráel királya, és ha másvalakit helyeznek maguk föl, Isten főhatósága alatt, szükség volt, hogy Isten nevezze ki azt a személyt.

Ennek megfelelően, amikor a nép királyt kívánt, Sámuelhez, az Úr prófétájához folyamodtak; s azután Dávid, Salamon, Jeroboám, Jéhu és mások a próféták által lettek megválasztva. És a nép feddést kapott, amiért nem tartották meg ezt a törvényt, Hós 8,4: Királyt emeltek, de én nélkülem. 

Isten választása minden helyzetben, ha képesek vagyunk azt tudomásul venni, irányítani fogja, meghatározza, és uralja a mi választásunkat.    

(2.) Nem választhatnak idegent királyul, szövetségeik megerősítésének ürügy alatt, vagy valamely személy rendkívüli megfelelősége miatt: nehogy az idegen személy idegen szokásokat és viselkedést vezessen be, ellentétest azzal, mit az isteni törvény lefektetett. Hanem a király testvéreid közül való legyen, hogy előképe lehessen Krisztusnak, aki csontunkból való csont, Zsid 2,14.

II. Törvények adatnak itt az uralkodónak, kit választani fognak a kormányzás helyes ellátására.

1. Gondosan kerülnie kell mindent, ami eltérítené őt Istentől és a vallástól. Gazdagság, dicsőség (méltóság), és élvezetek – három nagy akadálya a kegyességnek (a test kívánsága, a szemek kívánsága és az élet kérkedése), különösen a magas állásban levőknél. Ezért különösen e három dologgal szemben kap itt figyelmeztetést, hogy őrködjék a király. 

(1.) Ne kedvezzen a dicsőség szeretetének, a lovak megsokasításával, 16.v. Aki lovon járt (mely egy délceg, tiszteletet keltő állat) egy olyan országban, ahol szamarakat s öszvéreket használtak, azt igen nagynak tartották. S ezért, bár lehettek nyerges lovai, és szekérbe valók is, mégis szolgáit ne ültesse lovakra (Préd 10,7). Ne legyenek sok lovai tisztviselői és testőrei számára sem (hisz amikor Isten volt a Királyuk, az ő bíráik szamarakon nyargaltak, Bir 5,10; 12,14). A harci lovakat se sokasítsa meg, nehogy túlságosan azokban bízzon, Zsolt 20,7; 33,17; Hós 14,3. 

Az ok, amit itt felhoz lovai megsokasítása ellen, az, hogy ez nagyobb kapcsolatot fog létrehozni Egyiptommal (mert Kánaánt ez látta el lovakkal, 1Kir 10,28-29), mint ami illik Isten Izráeléhez, akit az Úr már kihozott onnan ilyen hatalmas kézzel. Ne térj vissza többet soha azon az úton, mert félő, hogy megfertőződsz Egyiptom bálványimádásaival (3Móz 18,3), - amely bűnre különben nagyon hajlamos volt a szívük.

Jegyezzük meg: Különösen vigyáznunk kell, s őrizkednünk azon viszonyoktól, vagy kapcsolatoktól, melyeknél az a veszély áll fenn, hogy bűnre vonnak minket. Ha Izráelnek nem szabad Egyiptomba visszatérnie, úgy ne kereskedjék Egyiptommal; Salamon nem nyert jót ezzel. 

(2.) Ne kedvezzen az élvezetek (testi gyönyörök) szeretetének, feleségeinek megsokasításával (17.v.), amint ez Salamon tette saját vesztére (1Kir 11,1), hogy szíve, ezek után csüngve, ne térjen el a kötelességtől, s általában a komoly dolgoktól, különösen a kegyesség és istenfélelem gyakorlásától, melynek nincs nagyobb ellensége, mint a test iránti engedékenység (test kényeztetése). 

(3.) Ne kedvezzen a gazdagság szeretetének, az ezüst és arany megsokasításával. Egy megfelelő kincstár megengedett számára, és nincs megtiltva, hogy jól gazdálkodjon azzal, de, [1.] De nem szabad megsokasítania pénzét, úgy, hogy emiatt népét elnyomja (amint Salamon, úgy tűnik, így cselekedett, 1Kir 12,4); és úgy sem, hogy közben megcsalja önmagát, kincsében bízva, és szívét ahhoz kötve, Zsolt 62,10. [2.] Nem szabad azt megsokasítania önmagának. Dávid megsokasította az ezüstöt és aranyat, de ez Isten szolgálatáért tette (1Krón 29,4), nem önmagáért; a népéért, nem a saját családjáért.

2. Gondosan Isten törvényével kell foglalkoznia, és ezt kell szabályává tennie. Ez jobb és több lesz számára, mint minden gazdagság, dicsőség és élvezetek, mint sok lovak és feleségek, jobb tízezer ezüstnél és aranynál.

(1.) Le kell írnia magának egy másolatát a törvénynek az eredetiből, amit a papok őriztek a szenthelyen, 18.v. Vannak, akik úgy vélik, hogy csak Mózesnek ez 5. Könyvét kellett leírnia, ami a törvény foglalatát képezte, s melynek előírásai, lévén többnyire erkölcsiek és jogi természetűek, inkább érintették a királyt, mint a 3Móz, vagy 4Móz törvényei, melyek, mivel szertartásiak (ceremoniálisak), főként a papokra vonatkoztak. De vannak, akik úgy vélik, hogy Mózesnek mind az öt könyvét le kellett írnia, amit összességében törvénynek neveztek, és ami együtt megőriztetett, mint vallásuk alapja. Már most, 

[1.] Bár feltételezhető, hogy a királynak nagyon kiváló másolatai álltak rendelkezésére őseitől, mégis, ezek mellett, neki személyesen meg kellett legyen a sajátja. S meglehet, hogy azok a folytonos használattól elnyűttek lettek, s ezért neki egy újra volt szüksége, amivel kezdhesse nagy feladatát. 

[2.] Bár ott voltak titkárai s írnokai körülötte, akiket alkalmazhatott volna e másolat leírásához, s akik talán jobban tudtak írni, mint ő, mégis, neki kellett ezt megtennie, saját kezével. A törvény iránti tiszteletből, hogy ne vélekedjék és cselekedjék a törvénnyel kapcsolatban azt lenéző módon (mintha ő fölötte állna annak). S hogy hozzászoktassa magát a munkához és tanuláshoz, s főképpen hogy így késztetve legyen különösen felfigyelni a törvény minden részletére, s azt leírva, jól bevésődjön az elméjébe.

Jegyezzük meg: nagyon hasznos közülünk mindenkinek, leírni azt, amit fontosnak és építőnek találunk számunkra, a Bibliából és jó könyvekből, és az igehirdetésekből, melyeket hallgatunk. Egy értelmes toll előre segíthet bennünket, s ellensúlyozhatja az emlékezet gyengeségeit, és felszerelhet bennünket a jó gazda kincstárával, melyben ó és új dolgok egyaránt kéznél vannak. 

[3.] Meg kell tennie ezt épp akkor, amikor birodalmának trónján ül, ha nem tette meg korábban. Amikor feladatainak végzéséhez kezd, először ehhez kell fordulnia. Aki trónon ül, annak kezei biztosan foglaltak (sok üggyel kell foglalkoznia). Királyságának ügyei úgy belföldön, mint külföldön sok időt és törődést igényelnek; és mégis le kell írnia magának e törvény másolatát. 

Azok, akik foglalt üzletembereknek nevezik magukat, ne véljék az, hogy ez  mentség arra, hogy a vallást fődolgukká ne tegyék. A nagy emberek se tartsák rájuk nézve magalázónak, hogy leírják maguknak Isten törvényének azon nagy dolgait, melyeket Ő leíratott számukra, Hós 8,12.

(2.) Miután saját kézzel leírta Isten Igéjét, ne gondolja, hogy elég, ha ezt tróntermében őrzi, hanem olvasnia kell abból életének minden napján, 19.v. Nem elég, ha vannak Bibliáink, hanem használnunk kell azokat naponként, amint azt minden egyes nap feladatai és szükségei megkívánják. Lelkünket folytonosan táplálnunk kell ezzel a mannával. S ha jól megemésztjük, igazi tápanyagot és életerőt nyerünk általa. Amint a test állandóan hasznot nyer tápláléka által, és nem csak akkor, amikor ténylegesen eszik, úgy a lélek is, Isten Igéje által él, ha arról gondolkodik éjjel és nappal, Zsolt 1,2. És kitartóaknak kell lennünk Isten írott Igéjének használatában mindaddig, amíg csak élünk. Krisztus tanítványai sohasem növik ki Bibliájukat, s tanulmányaikban nem emelkednek föléje annak, hanem folyton szükségük van rá, míg el nem érnek abba a világba, ahol az ismeret és szeretet egyaránt eléri a tökéletességet.

(3.) Írása és olvasása mit sem ér, ha nem viszi mindazt gyakorlatba, amit írt, vagy olvasott, 19-20.v. Isten Igéje nem arra rendeltetett, hogy csak élvezetes elmélkedés tárgyát képezze, hanem hogy életvitelünk irányító szabálya legyen. 

Tanulja meg, 

[1.] Milyen uralma kell, hogy legyen a vallásnak felette, és milyen hatással kell legyen rá.   

Először is, Ezáltal nagy tisztelettel és istenfélelemmel kell tekintsen az Isteni fenségre és tekintélyre. Meg kell tanulnia (s így a legtudósabbak folyton kell, hogy tanulják ezt), hogy félje az Urat, az ő Istenét. És, bármilyen magas trónon üljön is, emlékeznie kell, hogy Isten fölötte van, és bármivel tartoznak is alattvalói neki, azzal, sőt sokkal többel tartozik ő Istennek, mint Királyának.  

Másodsorban, Isten törvényének folytonos tényleges betartására kell, hogy ez rávegye őt, az iránta való lelkiismeretes engedelmességre, az istenfélelem gyümölcseként. Meg kell tartania (komolyan vennie) e törvény minden igéit, (legyen custos utriuswque tabulae, mindkét tábla megtartója). Ne az befolyásolja, hogy mások megtartják-e, hanem cselekedje azokat, mint a menny Istenének alázatos szolgája, és jó példát adjon ebben alattvalónak. 

Harmadsorban,  Ez alázatban kell, hogy tartsa őt. Bármilyen naggyá legyen is, lelke legyen alázatos, és Istene iránti félelem óvja meg testvéreinek a megvetésétől. És szíve ne fuvalkodjék fel, fölöttük uralkodván, úgy, hogy magát gőgösen és megvetéssel viselje irányukban, s rájuk taposson. Ne vélje magát jobbnak nálunknál, azért, mert ő nagyobb, és ragyogó pompával rendelkezik. Hanem emlékezzen, hogy Isten szolgája az ő javukra (major singulis, de minor universis – nagyobb mint bárki, de kisebb az egész népnél).

Ez elejét kell vegye tévedéseinek, úgy a jobb, mint bal kéz felőli tévedéseknek (mert vannak tévedések mindkét kéznél), és meg kell őrizze őt egyenesen, minden helyzetben, az ő Istene és szolgálata számára. 
  
[2.] Milyen előnnyel lesz a vallás számára. Akik Istent félik és parancsait megtartják, azok bizonyosan jobban boldogulnak általa e világon. A legnagyobb uralkodó ezen a világon több hasznot nyerhet az igaz vallás által, mint egész királyságának minden vagyona és hatalma révén.

Hasznára lesz, Először, Neki személyesen: meghosszabbítja élete napjait királyságában. Júda királyainak történelmében úgy találjuk, hogy általában a legjobb királyságok voltak a leghosszabbak, kivéve, amikor Isten megrövidítette őket a nép megbüntetéséért, mint Jósiás estében. Másodszor, Hasznára lesz családjának (háza népének):  fiainak is jó dolguk lesz. Hagyd az igaz vallást utódaidra, és Isten áldást fog adni rá.